Цветан Диковски
Ледената планета

chitanka.info

Каква нелепа орис ме споходи

по пътя към небесното отечество,

отшелник из вселената да бродя,

да страдам по изгубено човечество.

Безкрайно — цяла вечност се надявам,

и странник тъжен скитам сред тълпите,

и същността ми бавно вледенява

от ледения мрак сковал душите.

Студено слънце — северно сияние

отблясъци разпръсква по земята,

ала в сърцата от леда сковани

не може да проникне светлината.

И глас в пустиня екне над света,

от обич натежало откровение.

Пред светлия олтар на любовта

сърцето ми изгаря всесъжение…

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.